Co je k smíchu? Víte, co říkají?
Vím, co říkají. Dokonce i vím, kdo to je.
Vážně? Vy znáte jejich jména?
- Kdo je to? - Pokuty za parkování?
- Vyřízeno. Kdo je to? - To je Enver Hodža.
- Kdo? - Bývalý albánský president.
Moment.
Bývalý albánský president jde vyloupit banku?
Je mrtvý.
To je nahrávka, kde říká, že Albánci jsou nesmrtelní,
skvělí. Nic důležitýho.
Tak nahrávka. Určitě?
To nám pouštěli pořád.
"Komunismus je skvělý, kapitalismus špatný. Lenin, Marx, bla, bla."
Je to Enver Hodža. Je to nahrávka.
Můžete ji odvézt domů.
A příště bacha, kde parkujete, jo?
Pouštějí nám nahrávky?
Vědí o těch štěnicích.
To si piš. Udělali to schválně,
abysme vyrazili...
po falešný stopě.
Za takhle dobrý vyhulení jsem posledně vyplázl pět babek.
Pět babek?
V Tijuaně. Nevyptávejte se.
Heleďse... Seru na to.
- Těší mě, detektive Fraziere. - Mě také.
Tohle je Madeleine Whiteová.
- Slečno Whiteová. - Je mi ctí, detektive.
Slečna Whiteová by vám mohla být nápomocná.
Dobře. A jak jako myslíte?
Má jistý vliv z důvodů,
o kterých se nemohu šířit.
Co prosím?
Ta rizika se týkají...
vyšší platové třídy, než je ta vaše. Nic ve zlém.
On vám nabízí pomoc.
Ať mi pan starosta patřičně zvýší platovou třídu,
a je to vyřešeno.
Tu jste prý mohl mít,
kdybyste byl lepší diplomat. Dá se o tom jednat.
Ne, dělám si legraci. První třídy dosáhnu, až jí dosáhnu.
Jestli to chcete urychlit, nebudu vám bránit.
Také tu je těch 140000 $, co zmizely...
po Madrugadově zatčení.
Aha.
S tím já neměl nic společnýho.
V oknech máme ostřelovače,
ve vedlejší budově na střeše.
Dostaneme stavební plány,
jestli by tam nešlo vlézt větracími šachtami.
- Tak co? - Je to albánský prezident?
- U telefonu. - Moc vtipné.
- Nemáte šmírovat lidi. - Jen si zvykejte.
Tam, kam se dostanete, žádný soukromí nebude.
To máte pravdu.
Za týden budu ucucávat koktejly...
ve vaně se šesti holkama, co se jmenujou Amber a Tiffany.
Spíš ve sprše se dvěma klukama, co se jmenujou Jamal a Jesus,
jestli mi rozumíte. A to,
co budete cucat, to nebudou koktejly.
- Třeba se vám to bude líbit. - Vy mě chcete fakt nasrat.
Takhle to vypadá.
Nepotřebuju tvý hlášení, Serpico.
Já ti povím, jak to vypadá.
- Jasně. - Vypadá to takhle.
Sežeň, co chci,
v požadovaný době,
nebo udělám, co jsem slíbil. Jasný?
Jasný. Snažím se sehnat, co jste chtěl,
ale musíte pochopit,
že město pro tyhle případy žádný jumba v záloze nemá.
Když mi neseženete letadlo,
- pošlete pohřebák. - Prosím.
Pojďte si říct, jak oba docílíme toho, co chceme.
Vy mě neposloucháte.
Když mi seženete, co chci, nikoho nezabiju.
Dobře. Už jdu na to.
Jen zůstaňte v klidu, jo?
- Nemluvím snad klidně? - Mluvíte.
Mluvíte.
- Pane Damerjiane... - Damerjiane.
- To je albánsky? - Stačí Kenneth.
- Kenneth? - To je albánské jméno?
Arménské.
Jaký je v tom rozdíl?
Narodil jsem se v Queensu.
Nikdy jsem nebyl v Arménii nebo v Albánii. Jen v Austrálii.
Můžu dostat sklenici vody?
- Máte žízeň? - Mám sucho v krku.
- Nejsem nervózní. - Sucho v krku?
- Mám sucho v krku. - Prej sucho.
- Chci jen vodu. - To mě poser!
Povězte nám, co se stalo...
- Chci sklenici vody. - Má sucho v krku.
- Tu máte, nechcete kafe? - Ne, díky.
- To já nepiju. - Pokračujte.
Věděl jste, že je to loupež?
Až když na mě namířili bouchačku.
Proto jste jim podržel dveře?
Jak víte, že ji vyloupili?
Namířili na mě bouchačku.
To neznamená, že byli zloději.
A viděl jste, že berou peníze?
Byl jsem v tý bance bůhvíjak dlouho zavřenej.
- Jo. - Svázanej. Viděl jsem, že jste mě viděl.
Viděl jste, že jsem vás viděl?
- Tak jste to myslel? - Jo.
Byl jsem tam. Viděl jste mě s roubíkem v puse.
Nedokážu zázraky. Potřebuju čas.
Měl jste ten čas, co jsem vám dal,
líp využít.
- Co na to mám říct? - Že mám letadlo připravený.
Tak poslouchejte.
Dělám na tom, co můžu.
Pár hodin to ještě zabere.
Proč bych vám měl dávat víc času?
To je snadné. Dostanete, co chcete.
Když mi nedáte čas, tak ne.
Nemáte co ztratit.
JÍDLO
Zatím pošleme další jídlo.
Dám vám otázku. Když odpovíte správně, dostanete víc času.
- A co? - Víte, co se jinak stane.
Co váží víc,
všechny vlaky, co za rok projedou přes Grand Central Station,
nebo stromy na výrobu papíru pro všechny americké bankovky v oběhu?
Nápověda: Je to chyták.
Co zas je? Budeme si hrát?
Ty vlaky.
Americký bankovky se tisknou na bavlnu, ne na papír.
- Jo, to jsem slyšel. - Je to pravda.
- Aha. - Žádný stromy.
- Určitě? - Jo, na sto procent.
Tak jo.
Mám to.
- Počkat. - Ještě zavolám.
Je to fígl. Obojí váží stejně.
Obojí neváží nic.
Tak nic, nebo stejně?
Řekni, obojí váží stejně.
Obojí váží stejně. Řekněte mu to.
Obojí váží stejně. Aha.
- Tak co? - Obojí váží stejně.
Tentokrát pošlete sendviče.
To je dobrý. Ten chlap je magor.
Řekl "Grand Central Station".
Nádraží je "Grand Central Terminal".
- Grand Central Station je pošta. - Je to pošta.
- Spletl to. - Kdo?
Ten hlavní. Vlaky přes Grand Central neprojíždějí,
je to konečná.
- A co metro? To tam jezdí. - Jezdí tam severní linka.
- Jak to víš? - Severní linka tam jezdí!
Ta tam začíná.
Co to plácáte? Hej!
- Severní linka tam jezdí! - Přineste ty sendviče.
- Severní linka. - Říkal "projíždí".
Ale severní linka tam jezdí.
Mlč už. To máš jedno.
Už je mi to jasný. Myslí a říká něco jinýho.
- Jo, to je vždycky problém, co? - Sendviče.
Už jdu na to.
Dal bych si košer hot dog a pivo.
Já měl lístky na Mets. A Pedro nadhazuje!
Stejně prohrajou.
- To mi povídej. - Ještě že nás nerozdělili.
- Myslíte, že to jsou teroristi? - Ne, lupiči.
Jak to víte? Mohla by to být al-Kajdá.
Věřte mi. Já to studoval.
- Jste z Mosadu? - Ne. Byl jsem právník.
Přednáším na právnické fakultě o genocidě, otrocké práci...
- a reparacích. - No ne.
- Můžu na ně potom podat žalobu? - Jasně. Zblázněte se.
Buďte mešuge.
To je pěkná latrína.
- Haló? - Ahoj, zlato.
Děláš mi starost. Přijdeš domů?
Jo, brzy.
Ale bude to dlouhá noc, takže na mě nečekej.
Nemůžu se stavit?
To bys mě rozptylovala.
Jestli tam budeš, až přijdu do služby, tak mě uvidíš.
- Už se nemůžu dočkat. - Jak se daří?
Dobře, pár rukojmích už máme venku. Díky moc.
- Ne, jak se daří tobě? - Mně se daří dobře.
V televizi říkal starosta, že se ti to daří skvěle. Viděla jsem i tebe.
- Tys mě viděla v televizi? - Jo.
- Jak jsem vypadal? - Fakt dobře.
- Už musím jít. - Tak jo.
- Dávej na sebe pozor. - Budu. Mám tě rád.
Pojďte.
Takže v pravidlech máme jasno?
- Nemějte starosti. - Za to mě platí.
Přesvědčte mě,
že chápete všechno, o čem jsme hovořili.
- Chápu to. - Dobře.
NIKDY NEZAPOMENEME
Někdo s váma chce mluvit.
- Haló? - Kdo je to?
Nebudeme se zabývat jmény.
- Důležité je, co nabízím. - A to je co?
Když se uchrání jisté zájmy,
pomohu vám získat to, o co vám jde.
To pochybuju.
Povězte mi o těch zájmech, které chráníte.
To ponechte na mně.
Co jste si od toho sliboval vy?
- Samozřejmě že bohatství. - Samozřejmě.
Není to pro vás moc velké sousto?
- Jak moc? - To nejde po telefonu.
- Pracujete pro banku? - Ne.
A nejste od policie?
Správně.
Pojďte dál.
SMĚNÁRNA
Máte deset minut.
Když do té doby nevyjdete,
budete tam až do konce.
- Nevyhrožujte mi. - Tamto nebyla hrozba, tohle jo.
Vím, že na tuhle hru nemám, ale jestli se mnou vyjebete...
Mám úspěch, protože si umím dělat přátele.
Důvěřujte mi.
Teď je to jen na vás.
Z čeho usuzujete, že potřebuju pomoct?
Třeba z té stovky lidí venku.
To není problém.
A to vaše letadlo už tankuje.
Jděte, přece nejste tak hloupý.
Já mám následující představu.
Vzdejte se a já vám zařídím minimální sazbu.
Tři, nejvýš čtyři roky.
To dokážete?
Nikomu jste neublížil, nic neukradl.
Takže to dokážu.
- To nestačí. - Ještě jsem neskončila.
Po propuštění dostanete dva miliony.
Vážně? Jak?
Dáme je na bezpečné místo a budou tam na vás čekat.
Díky.
Ale děkuju nechci.
Ale jděte. Je to pěkná nabídka.
A nemáte moc na vybranou.
Povídejte o těch zájmech, které máte ochránit.
- To nemůžu. - Já můžu.
Povím vám příběh.
Během 2. světové války pracoval jeden Američan ve švýcarské bance.
Jak víte, toto období...
přálo lidem bez mravních zásad,
jako byl on.
ARTHUR CASE ZÍSKAL OCENĚNÍ ZA ŽIVOTNÍ ZÁSLUHY
Využil vztahů s nacisty k vlastnímu obohacení,
zatímco jiní přišli o vše.
S těmito krvavými penězi pak založil banku.
Takže,
mohl by to být ten, pro koho děláte?
Nebo tu jen kážu bludy?
- Rozumíme si. - Dobrá.
Co mi nabídnete,
když toho vím víc než vy a všechno mám naplánovaný?
Když bude třeba, dokážu vám celý váš program překopat.
Čím dřív mi přispějete k vyřešení problému,
tím líp z toho vyjdete.
- Co chcete? - Dvě minuty.
Zajít k bezpečnostním schránkám a jednu z nich otevřít.
Tohle hledáte?
To by vašemu zaměstnavateli udělalo velkou ostudu.
Měl to už dávno zničit.
Neudělal to, a teď to patří mně.
Kdybych musel jít před soud kvůli tomu,
co jsem tu provedl,
vy i váš šéf uděláte všechno pro to, abyste mi pomohli.
Když se s tou obálkou dostanete ven,
zaplatíme vám spoustu peněz.
To si budu pamatovat.
Řeknete mi, jak se odsud dostanete?
Vyjdu hlavním vchodem. Ještě něco?
- Jak jste se o tom dozvěděl? - Na tom nesejde.
Všechny lži a špatné činy smrdí.
Můžete je zakrývat, ale nevymizí.
- Vždycky to praskne? - Přesně tak.
Pořád ale nechápu, co tu děláte.
Vážně ne?
To je dobře.
Tak jsme si popovídali.
To mi nestačí.
- Pusťte nás k oknu. - Ano.
Řekla jsem, že když nikoho nezabil,
ať se vzdá a dostane mírný trest.
A?
To bylo v podstatě všechno.
Normálně mi nevadí,
když ze mě dělají idiota, ale vy to přeháníte.
Vím, že jste tam nešla, abyste mu řekla to, co už ví.
Povězte mi to.
Heleďte.
Tak naše dohoda nezněla.
Podle mě jo.
Nejsem váš poskok.
Ty ztracený peníze si dokážu vyřešit sám.
Vím, co jsem udělal, a co ne.
- Tak povídejte. - Mimo záznam?
Vy celá jste mimo záznam. Povídejte.
- Učinila jsem mu návrh. - Aha.
- Přijal ho? - Ne. Ale řekla bych, že ho zvažuje.
Je mazanej, že jo?
- Myslí si to o sobě. - Hm.
Je to váš člověk, s prestižní univerzitou?
- Má dobré vzdělání. - Tak jsem to myslel.
To je přesný.
Mluvíte jako on, takže i myslíte jako on. Co udělá?
- Nikoho nezabije. - Jak to víte?
- Není to vrah. - Jak to víte?
Většina chlapů v Sing Singu...
nebyli vrazi, ale pak někoho zabili,
když nevěděli kudy kam.
Nezdá se, že by nevěděl kudy kam.
Že ne? Ten to ví moc dobře.
Máte pravdu.
Takže jste skončila?
- Asi ano. Jako že můžu jít? - Jo.
Nemáte vizitku, kdybych vás potřeboval?
Neberte si to osobně, ale ne.
Mě byste si nemohl dovolit.
Neberte si to osobně, ale mně můžete políbit prdel.
Opatrně, detektive Fraziere. Umím i kousat, nejenom štěkat.
- Kolik je ti? - Osm a tři čtvrtě.
Osm a tři čtvrtě? To už jsi velkej.
- Bál ses tam? - Ne.
- Vůbec ne? - Ne. Já jsem z Brooklynu.
Tak z Brooklynu? Aha.
- To mě nevystraší. - Vážně ne?
- Jseš statečnej? - Jo.
A ti s těma bouchačkama, říkali něco?
- Jo. - A co říkali?
Ptali se na moji hru.
- Kdo? - Ten, co vyloupil banku, kdo asi?
Chovej se slušně.
Dobrý, Brooklyňáku. Ten, co tomu šéfoval?
Dobře.
A na nic víc si nevzpomínáš?
Byl vysokej.
Měl masku.
Briane? Poznáš ho na některé z těch fotografií?
Nepospíchej. Podívej se pořádně.
Takhle. Podívej se.
- V maskách vypadají všichni stejně. - To je fakt.
V maskách vypadají všichni stejně. Máš pravdu.
Pokus o loupež, obchod s alkoholem.
Tím jsi postoupil do vyšší kategorie.
To se ti musí přiznat, Pablo.
Tak za prvé, jsem Paul, ne Pablo.
Pardon.
- Chceš žvýkačku? - Ne.
Za druhé jsem to neudělal.
Jako kluk jsem udělal pár chyb.
Šel jsem s kamarádama a oni udělali obchod s alkoholem.
Co jsem měl dělat?
Kdes vyrůstal ty, Wassa Wassa? Na Park Avenue?
- Wassa co? Co to říkáte? - Wassa Wassa.
Ten, kdo do vaší čtvrti nechodí.
Jak se řekne španělsky "za katr"?
Tihle dva?
Nejsou vám povědomí?
Tihle dva? Ne.
- Vůbec? - Vůbec.
Nezdají se vám podezřelí?
Čekal bych, že vás bude zajímat, co jsou zač.
Ne.
- Tak děkujeme. - Děkujeme.
Vyznáte se v diamantech?
Trochu. Co potřebujete?
Kolik má člověk dát za prstýnek s diamantem?
To je různé.
Dám vám číslo na svého synovce.
- Dobře. - Udělá vám cenu.
Co máte pod tím?
- Prosím? - Co máte pod tou kombinézou?
- Co pod tím máte? - Oblečení.
Ukažte nám to, prosím.
Vy a ještě jedna žena...
odpovídáte popisu jedné z podezřelých.
A v čem?
Vaše výška, váš věk a vaše...
Velikost košíčků.
Jako že jsem porušila paragraf F?
To mi chcete říct?
Vážně si myslí, že dostanou letadlo?
Tenhle není blbej.
Myslí si to všichni.
Ty košiláči na mnichovský olympiádě.
Kdo kdy dostal letadlo?
A dneska? Copak to neví?
Celá oblast je obsazena policií. Na střechách jsou ostřelovači...
Co děláš?
Když chce letadlo, dám mu letadlo.
- Nepojedeš podle pravidel? - To mě právě štve.
Mám pocit, že oni ty pravidla znají Taky a přesně vědí, co uděláme.
Po celou dobu jsme to zdržovali.
Chyba. To oni zdržujou.
Blbý hádanky, albánština.
Co to znamená?
Chce nám dát víc času. Vznáší požadavky.
Dává nám termíny, my to zdržujeme, on nám dá víc času.
Nemá naspěch.
- Proč? - To právě chci zjistit.
- Jo? - To letadlo máte připravený.
Jako fakt?
Jo, ale musím tam jít a ověřit,
jestli jsou rukojmí v pořádku.
Uvidíte je nasedat do autobusu.
Musím ověřit, že tam nejsou mrtví.
Sejdeme se u předního vchodu.
- Co se to stalo? - Jseš cvok, že tam jdeš.
Dolů po schodech.
- Žvýkačku? - Cože?
- Nechcete žvýkačku? - Ne, děkuju.
Odvedu si toho kluka.
Ne.
Ještě někdo?
Tady jsou ti, co zlobili.
Pomozte mi!
Pomozte nám!
Prosím vás!
Všechny vás odsud dostaneme,
to slibuju.
Konec prohlídky.
- Smím se na něco zeptat? - Není se o čem bavit.
Co byste udělal,
kdybyste to letadlo dostal?
- Cože? - Vy to letadlo nechcete.
Copak někdy bankovní lupiči uletěli s padesáti rukojmími?
Viděl jste "Dog Day Afternoon." Jen to zdržujete. Ale nevím proč.
Co? Nemůžete se dostat do sejfu?
Možná.
Jsou dvě možnosti.
Buď vyjdeme ven spolu, nebo vám borci odpojí proud,
hodí sem slzák a bude to po zlým.
To vy nechcete. Já taky ne.
Rádi by to udělali dneska v noci.
Máte noktovizory?
- Máte plynový masky? - Možná.
- Klidně to nařídím. - Nechte si ty kecy.
Nenařídíte útok, když nejsou mrtví...
a nic bezprostředně nehrozí.
A jestli to tak skončí, nebudete v žádným případě...
za hrdinu.
Jestli mi chcete něco nabulíkovat, musíte se víc snažit.
Pojďte.
Tak jo.
Já jsem celkem v suchu.
Ale tady bych se moc v pohodě necítil.
Ne? Ve středu mi sem zavedou kabelovku.
- Nechcete odejít hlavním vchodem? - Odejdu.
Odejdu hlavním vchodem, až to vyřídím.
Mohlo by to být už dneska?
To asi ne.
Ještě nějaký nabídky?
Neříkejte "nabídky".
Přítelkyně ode mě očekává nabídku k sňatku.
- Cítíte se na sňatek moc mladý? - Moc mladý ne, ale moc švorc.
Třeba bych měl vyloupit banku.
Máte se rádi?
To máme.
Pak by na penězích nemělo záležet.
Díky, pane bankovní lupiči.
Lásku si za peníze nekoupíte.
Děkuju pěkně.
Dneska jsem se tak moc poučil.
Nezajdeme naproti do hospody?
Vykašleme se na rukojmí.
- Zvu vás na jedno chlazený. - Dík, detektive,
ale mně se do chládku nechce.
Nabídka když tak platí i dál.
Vězení nebo hřbitov,
mundúr nebo penál.
- Promyslete to. Tik tak. - Hej!
Už jsme skončili?
Teď jsi to posral!
Autobusy, Kojaku, před vchod.
Myslíš, že blufuju?
Hoď si kostkama a uvidíš, co padne.
Teď si připravte štíty.
- Tak co je? - Měl jsem ho, kde jsem chtěl.
A kde?
V sobě a zezadu. Ale to je jen začátek.
Kristepane.
- Co to bylo? - Jak dlouho?
- Držel tě v šachu! - Dvě.
- Jak dlouho? - Viděl ti obličej?
- Dvě. - Co kdybych neměl zbraň?
Dvě, tři hodiny.
Pouštíš si ho moc blízko k tělu!
Co se stalo?
Dal jsem mu příčinu, aby mě zabil.
Aha.
Nekouše. Proč? Není ten typ.
Pojďte se nad tím zamyslet.
Víme, že to všechno naplánovali. Tu nahrávku, kamery, kostýmy.
V tom plánu letadla nefigurují.
Něco má za lubem, ale ne násilí.
- Poslouchám. - Jak je vidět?
- Cože? - Kamera na autě.
Detail na okno v prvním patře.
- Rourke? - Už to bude.
Ne! Kurník!
Do prdele!
Keithe! Keithe!
Co to, kurva, děláš?
Není to zřejmý?
Tohle už není bankovní loupež!
Můžeš za to sám. Sežeň autobusy.
Jdi do prdele! Já nikoho nezabil!
Mám tu 50 lidí. Ještě jednou mě naser,
a na ty dva dny nezapomeneš.
Pověz mi, co doopravdy chceš, a já ti to seženu.
- To ti slibuju. - Už jsem říkal, dva autobusy a letadlo.
A skybox na stadionu Yankees.
To jsou kecy.
Celý jsi to naplánoval.
Skáčeme, jak pískáš, ale nežeru ti to.
Na fízla jseš moc chytrej.
A teď už koukej mazat.
Nebo mě zastřelíš?
Dělej, nemáš co ztratit.
Já taky ne, tak mě zastřel.
Dělej,
- zastřel mě. - Seru na tebe.
Ať sem pošlou někoho příčetnýho.
Máme tu velkej problém.
Detektive, dneska se vám nedaří.
Jak se vede, kapitáne?
Vím, že jste mi důvěřoval...
Jste dobrej policajt.
Ale jestli to poděláte, já v tom s váma nepojedu.
Musíte pochopit...
Tohle mě štve.
Když jdu spát, je všechno prima.
Teď, ve 3.15, tu je mrtvý rukojmí.
- Ano, ale můžu to ukončit... - Už to skončilo.
Myslíte, že mám na vybranou?
Musím se zodpovídat náčelníkovi.
Odteď to povede Darius. Hotovo.
Seržante.
- Co říkal? - Hotovo.
Do prdele.
- Je to taktická noční můra. - Já vím.
Za prvé, tohle je jediná cesta dovnitř.
Pak musíme naslepo nahoru po schodech.
Tam budeme na ráně.
Oni se můžou krýt. Mají nás tam jak na dlani.
Až budeme dole,
nerozeznáme hodný od zlých, dokud na nás nezačnou střílet.
I kdyby tam neměli výbušniny, je to zlej sen.
Pohyb, pohyb!
Otevřete dveře!
- Pohyb. - Vpravo.
Pozor na ruce.
A může dojít k zabití rukojmích.
Okamžitě! Odložte zbraň!
Zpátky, nebo budu střílet!
Možná je oddělíme od rukojmích.
Vytlačíme je nahoru a pobijeme.
Zabte je!
Zbraň! Zbraň!
Co když jich je víc než čtyři?
Může to být kdokoliv v kombinéze.
Mohli bychom i naše lidi převléct za malíře.
Použít gumové projektily. Střílet na hlavu. Omráčit je.
- To není špatnej nápad. - Jo.
Tak gumové projektily.
Jestli se to nepovede,
hodí to celý na hlavu tobě.
- Povýším na první stupeň. - Cože?
Bude ze mě detektiv prvního stupně. Není to takový, jak to vypadá.
- Co to sakra znamená? - Detektiv prvního stupně Keith Frazier.
- Děláš si srandu? - Jo.
Díky starostovi a paní tajemný.
Ty ses s nima dohodl?
Že bych nedostal první stupeň? Hovno.
Dost jsem se nadřel.
Všichni z toho něco mají, tak já taky.
Budu venku.
To je zas den...
Vtrhnou do banky bez vás? To není správný.
Povězte mi o tom dvanáctiletým, co na vás mířil.
- Teď? - Ano.
Loni...
jsem rozháněl rvačku poblíž střední školy.
Přičmoudlíkovi zmalovali ciferník.
Prosím vás, bez těch narážek na barvu.
Rozeženu tu rvačku,
otočím se a kluk na mě míří dvaadvacítkou.
- Jo? A jakej kluk to byl? - Jinej, Afroameričan.
- Afroameričan. - Jo.
Kde se vzal, tu se vzal.
Co jste udělal?
To vám povím, co jsem udělal.
Schytal jsem to do hrudníku.
Pardon, ale radši skončím...
jak starej rasista než jak mladá mrtvola.
Nic ve zlým,
ale snažím se je od nás držet dál.
Půjdeme ty lidi dostat z tý banky bezpečně ven.
To souhlasím.
A budu si dávat pozor na jazyk,
nikdy nevíte, kdo vás poslouchá.
Co to děláš?
Do prdele.
Dali nám sem štěnici.
Dariusi!
Zastavte je!
- Co je? - Je to celý posraný!
Zastavte to! Stáhněte svý lidi!
Co je?
Slyšeli všechno, co jsme říkali!
- Cože? - Stáhněte se!
V tom šuplíku s požadavky byla štěnice!
Odposlouchávali nás!
Ne, jdu dovnitř.
Do prdele.
Sežeň všechny.
Steve! Steve-O!
Jdou dovnitř.
- Všichni připravený? - Jo.
No tak! Všichni ven!
- Nasaďte si masky! - Všichni ven!
- Jděte už! - Jděte!
Jděte!
- Honem! - Vypadněte už!
Pohyb!
Všichni nahoru! Pohyb!
Pohyb!
- Nestřílejte! - Nestřílet!
- K zemi! - Nestřílet!
Nestřílet!
Nestřílejte!
Jdeme.
Nevstávejte! Ruce za hlavu!
Ruce za hlavu.
- Chyťte ho! - K zemi!
Ruce za hlavu!
- Ruce za hlavu! - K zemi!
- Sakra, ruce za hlavu!
Ani hnout!
- K zemi a ruce za hlavu! - Spoutejte jim ruce! Jdeme!
Co se děje?
Nic neriskujte!
Já to nebyla! Nejsem lupič!
Spoutat!
Nestřílejte!
- Nehýbat! - Já se nehýbám!
- Nehýbat! - Ani hnout!
Prohledejte je. Ať u sebe nemají zbraně.
- Hernandezi! - Tady!
Zvláštní jednotka! Nástup!
Dveře nalevo.
- Napravo čistý. - Čistý.
- Nalevo čistý. - Čistý.
- Čistý.
- Všechno čistý! - Podívejte se pod stůl.
- Čistý! - Prohlédnu kancelář.
- Čistý! - Čistý!
Čistý.
Všechno čistý.
Zvláštní jednotka na schody. Nástup!
Pojďte, kluci. Jdeme tam.
Čistý!
- Čistý. - Čistý.
Čistý.
- Čistý, seržante. - Čistý.
Přineste mi sem štít. Sem dopředu.
Už ho nesu!
Tady čistý.
Čistý.
- Tady téměř čistý. - Ujistěte se.
- Budu hledat dál. - Pokračujte.
Rozkaz.
Připraveni? Jdeme.
Tohle jsou poslední dveře.
- Čistý! - Pojďte dolů.
- Našli jste mrtvého rukojmího? - Ne.
Museli jste ho přehlédnout.
Kromě nás tu určitě nikdo není.
Koukejte, oni to zapomněli vybrat.
- To čumím. - Nikoho jste nenašli?
Ještě hledáme, ale nejsou tu ani lupiči,
ani pasti, tunely nebo něco poškozeného.
- Ani nic neschází. - Senzace.
Takže hledáme Davida Copperfielda.
Nechci vás poučovat,
ale jestli se nespláchli do záchodu,
tak leží s ostatníma na chodníku.
Dobrá práce.
Co je tohle?
Mobily.
- Chlapi, tohle musíte vidět! - Tak jo.
Collinsi, vemte si k sobě někoho a přepočítejte ty peníze.
- Ano. - A hlídejte je.
A ne aby vás to k něčemu svádělo!
Ano, pane!
Tady, detektive.
- Co je to? - To se vám bude líbit. Hračky.
To si snad dělají srandu.
- Hračky. - Jako by to nebylo už tak divný.
Kapitáne, pojďte na dámský toalety.
Už jdu.
Koukejte.
Už tu mrtvolu hledat nemusíte.
Falešný zbraně.
Falešná poprava.
Musíme všechny vyslechnout.
Kapitáne, našli jsme něco ve skladišti.
- Porcario? - Jo?
- Kde jsou pánský záchody? - Na konci chodby vlevo.
Odveďte je. Naložte je do autobusu.
Jsem rukojmí! Nestrkejte.
Prohlídku ženských rukojmí budou vykonávat výhradně policistky!
Naložte ty lidi.
- Cože? - Valerie Keepsake.
Valerie Keepsake. Nastupte si.
- Kenneth Damerjian. - Ano.
Číslo jedna.
- Jsem Peter Hammond. - Eric Dodge.
- Moment! - Chaim, jmenuji se Chaim.
Buzeranti zasraný.
No tak.
Povězte, jak se jmenujete.
Vaše jméno.
Já pracuju v bance!
Jsem z ochranky! Nikdo mě neposlouchá!
To si zjistíme.
Mě nikdo neposlouchá!
To si zjistíme. Pojďte.
- Nepůjdu do autobusu! - Ale půjdete.
- Pohyb! - Ne! Pracuju v bance!
Vezmete si ho, Collinsi?
Já pracuju v bance!
Naložte ho do autobusu.
- Nikdo mě neposlouchá! - Jen klid. Nastupte si.
- Pojďte! - Tudy.
Odveďte ji za seržantem. Jdeme.
Odvedeme pár těch lidí od té čáry.
Pojďte.
Kapitáne? To je bordel.
Ty si to promysleli sakumprásk.
Vyložte mi to.
Všechny si nafotíme,
vyslýcháme je a ukazujeme jim ty fotky.
Většina jich není schopna poznat nikoho, kdo by něco provedl.
Ptáme se, jestli poznají někoho, kdo k těm lupičům nepatřil.
I když se někdo zdál podezřelý,
dva nebo tři další to vyloučili.
Jako by se to vůbec nestalo.
- A co otisky? - Všude. A co?
- Což znamená, že tam všichni byli. - Alibi?
To má skoro každý.
I když někdo má slabé alibi,
jiný rukojmí mu dosvědčí, že je nevinný.
A jsme na začátku.
Záznamy v rejstříku?
Jeden zaměstnanec měl něco jako nezletilý. Jeden zas...
Pardon.
Jeden klient neplatil alimenty...
a jiný měl dvě krádeže auta.
Stejný problém. Navíc to byl idiot.
- Kamery v bance? - K ničemu.
Mysleli snad na všechno.
- Řekl bych, že úplně na všechno. - Až na jedno.
Nenašli jsme ani ten revolver 357 ani pachatele, co ho držel.
Kdybyste ho našli, nebyly by na něm otisky.
- Odpískejte to. - Cože?
Co jste čekal, že vám řeknu?
Kapitáne, tohle po čertech smrdí.
Sám jste to říkal.
Nemáte žádnou loupež. Žádné podezřelé.
Nikdo na mě kvůli tomu netlačí.
Já na vás tlačit taky nebudu. Odpískejte to.
To jsem nečekal.
Najdu vám jiné případy, abyste je vyřešili.
Tak dobře.
Ještě něco, co jste asi čekal.
- Ty Madrugadovy peníze se našly. - Ale hovno.
Chcete vědět, kde byly?
- Na mým účtu? - Ne.
- Na mý chatě u moře? - Ne.
- V mý peněžence? - Ne.
Tak ne, nechci to vědět.
To je na hovno.
My jediný se ty lumpy snažíme chytit,
a oni nás budou pomlouvat?
Vypořádáme se s nima...
ve stylu Michaela Corleona.
"Michaele Corleone, zříkáte se ducha zla?"
"Ano."
Není tu 392.
- Co? - Bezpečnostní schránka 392.
Podle těch záznamů neexistuje.
Vyfintěná, jogurťácká, prolhaná mrcha.
- Neříkal Coughlin, ať to necháme? - Jdeme.
Mohu si přijít zítra, Ctihodnosti?
- Ano. - Děkuji.
Detektive, co to děláte?
Co řešíte se soudcem Pasquou?
Policejní záležitosti.
- Neměl jste to odpískat? - Mám svou práci.
Odkdy je pro vás práce důležitější než kariéra?
- Nezapomněl jste na naši dohodu? - Žádnou nemáme.
Pochopte, jak to funguje...
Vy pochopte, jak funguje tohle.
Tady zmáčknete nahrávání a tady přehrávání.
Také tu je těch 140000 $, co zmizely...
po Madrugadově zatčení.
S tím já neměl nic společnýho.
My chceme být na vaší straně.
Za to, že udělám něco nemorálního?
Při vší úctě k vám oběma,
nepotřebuju, abyste byli na mý straně,
protože jsem nevinnej.
Ať nevinný nebo vinný, tohle si odskáčete.
Vyjděte slečně Whiteové ve všem vstříc, jinak jste skončil.
Hotovo.
Kaput.
No a? Vyšel jste mi vstříc.
V práci jste povýšil.
Co to Case skrýval?
Je jeden známý citát od barona Rothschilda.
"Když na ulicích teče krev, nakupujte."
Pan Case si to vzal k srdci,
stejně jako každý druhý z nejbohatších.
Nechte to plavat, detektive.
Jste dobrý policista.
Tohle město vás potřebuje.
- Paní! Tady jste špatně. - Mám tu schůzku.
Arthure.
- Dobrý den. - Slečna Whiteová.
Posaďte se.
Děkuji, Vincente. Zatím to je všechno.
Co říkal?
Detektiv Frazier je pěkně mazaný.
Ale urychlila jsem mu povýšení a teď se dá zvládat.
To doufám. A ta obálka?
Kde teď je?
Šéf toho gangu si ji nechal...
jako pojistku, kdybyste se chtěl mstít.
Nemyslí si o vás nic dobrého.
Co si myslí?
Že jste zbohatl...
obchodováním s nacisty během holocaustu.
Ano.
Bylo to před šedesáti lety, byl jsem mladý a ambiciózní.
Zahlédl jsem rychlou cestu k úspěchu a vydal se po ní.
Zaprodal jsem svou duši.
Od té doby se ji snažím vykoupit zpět.
A dohodli jste se spolu?
Myslím že ano. A odešel s tou obálkou.
Jestli vás někdy začne vydírat,
zaplatíte mu a on ji vrátí.
- Tím to bude vyřízeno. - Asi ano.
- Houby! - Cože?
Nedělal to všechno proto, aby si strčil vaši obálku pod matraci.
Těch peněz se ani nedotkli.
No a?
Takže musel odejít s něčím jiným.
Banka sdělila, že se nic neztratilo,
takže v té schránce muselo být...
něco cennějšího než vaše obálka.
Nemusíte mi to říkat.
Mohlo to být jen jedno.
Diamanty.
A pak ještě prsten.
Od Cartiera.
Patřil manželce jednoho pařížského bankéře.
Bohatá židovská rodina.
Když vypukla válka, prsten i všechen jejich majetek...
zkonfiskovali a je deportovali do koncentračních táborů. Nikdo nepřežil.
Byli jsme přátelé.
Byl bych jim mohl pomoct,
ale nacisté platili až příliš dobře.
Mohu vám věřit, že vše, co jste se dnes dozvěděla,
uchováte v tajnosti,
ať už si o tom myslíte cokoliv?
Ano, Arthure.
Ráda bych vám řekla, že jste zrůda,
ale sama pomáhám bin Ládinovu synovci koupit byt na Park Avenue.
To byste mi přece neříkala.
Uvádíme vás mezi referencemi.
Jmenuji se Dalton Russell.
Dávejte pozor, co říkám.
Pečlivě volím slova a nikdy se neopakuji.
Své jméno jsem vám už řekl, takže "kdo" už máme.
"Kde" by se nejspíš dalo popsat jako vězeňská cela.
Ale být zavřený v malé cele...
a být ve vězení jsou dvě různé věci.
"Co"je snadné.
Nedávno jsem naplánoval dokonalou bankovní loupež.
To máme i "kdy".
Na "proč" je kromě zjevné finanční motivace...
snadná odpověď:
Protože můžu.
Takže nám zbývá jen "jak".
A v tom, jak praví klasik,
je právě háček.
- Bude smrdět jak psí kšíry. - Co bys čekal po týdnu?
Jo.
Proč myslíte, že jsem si stáhl okýnko?
Do prdele.
Ten fízl Frazier a jeho parťák jdou do banky.
- Sebrat mě? - Těžko říct. Jdou jen sami dva.
Dneska nám všechno skvěle vychází. Ne.
Jo, asi v 17.30. Jo.
To mě láká. Fajn.
Zatím ahoj.
- Pardon. - Promiňte.
Pane Hammonde.
Dobrý den, detektivové.
Přesně podle plánu.
Mám soudní příkaz k otevření schránky...
číslo 392.
Díky Bohu.
Kde je?
Nechal jsem ho tam.
Tudy, detektivové.
Pročs tam ten prsten nechával?
Věř mi.
Nechal jsem ho v dobrých rukou.
Nejsem žádný mučedník.
Dělal jsem to pro peníze.
Ale když se pak na sebe nemůžete podívat, nestojí to za nic.
Respekt je ta největší cennost.
Okradl jsem člověka, který ji vyhandloval za pár dolarů.
A pak se snažil smýt svou vinu.
Utopit ji v záplavě dobrých skutků a v moři počestnosti.
- Já to udělám. - Ukažte.
Skoro se mu to podařilo.
Dobře.
Ale čím dál...
se snažíte utéct před svými hříchy,
tím jste vyčerpanější, když vás doženou.
A ony vás doženou.
Ovocná žvýkačka
Do prčic.
Určitě.
Nevyhnutelně.
Jakou má podle tebe cenu?
Když se musíš ptát, nemáš na něj.
Ještě že tu není má přítelkyně.
JDI ZA PRSTENEM
"Jdi za prstenem"?
- Detektive Fraziere. - Pane Casei.
- Jak se máte? - Skvěle.
V bance nikoho nezabili. Všichni jsou spokojení.
To je báječné.
- Detektive Mitchelli. - Pane Casei.
- Posaďte se, pánové. - Děkujeme.
- Mohu vám něco nabídnout? - Ne.
Musím říct,
že na mě velice zapůsobilo,
jak jste to všechno zvládali.
Děkujeme.
Kdykoli slyším o statečných policistech,
vzpomenu si na vás.
Díky vám se my ostatní cítíme v bezpečí.
- Promiňte. - Co vás tak pobavilo?
Jak jste řekl "my ostatní". Podívejte se kolem sebe.
Do téhle kategorie už dlouho nepatříte.
To nepopírám. Dařilo se mi.
To ano. Ale něco mě mate.
Mám případ.
Ozbrojení lupiči obsadí vaši banku.
Je to vaše banka, ne?
Jsem předseda správní rady.
Pak...
ti lupiči zmizí. Fuč.
A nevezmou si ani floka.
- To se ptáte mě? - Ptám.
Je to vaše banka. Vás se ptám.
Je to malá část naší organizace.
Žádní lupiči. Žádné oběti. Nic neschází.
Poprvé v dějinách policie.
O tom jsem ještě neslyšel.
Uvažujete, co se to stalo. Že, pane Casei?
Váš tón se mi nelíbí.
Ne? Tak mi odpovězte na rovinu.
Je to zakládající banka vašeho impéria. Je to vaše dítě.
Odpovězte. Co myslíte, že se stalo?
- To netuším. - Ale jděte.
Řeknu vám, jak to bylo.
Slečna Whiteová to měla urovnat.
Myslím, že jste ji platil. Proč?
Tohle je absurdní.
Já že s tím měl něco společného?
392.
Schránka 392. Co mi k ní povíte?
- Vůbec netuším. - Nelžete mi.
- Já nelžu. - Prošel jsem všechny záznamy...
o bezpečnostních schránkách.
Na první pohled bylo všechno v pořádku,
ale jedna schránka byla bez záznamu...
od roku 1948.
Kdo to může objasnit?
Především asi ten,
kdo tu banku roku 1948 založil.
To mi nesedí.
S tím vám bohužel nepomohu, detektive.
To bude něco hodně ošklivého, co?
Pane Fraziere, celý život jsem zasvětil službě lidstvu.
Zeptejte se těch, kdo mě znají.
Zaručí se za mě i za mé činy.
I poté, co zjistím pravdu o tomhle prstenu?
To asi ne.
Ale jak jste chválil naši odvahu,
toho si vážíme.
To je od vás laskavé.
Jdeme. Půjdeme za tím prstenem.
- Ukaž mi botu, Keithi. - Cože?
- Ukaž mi botu. - Proč?
Ještě jsem neviděl, aby dal někdo Někomu takovej kopanec do prdele.
To jsem mu dal.
Udělals mu tam díru jak do tunelu.
To abysme mu tam poslali dopraváka.
Dobrý den.
- Máte rezervaci? - Já chci starostu.
- Mohu vám vzít klobouk? - Pořiď si vlastní.
Snaží se investovat 4 miliardy Dolarů během čtyř let.
To je v pořádku.
Pardon, ale říká se:
"Když na ulicích teče krev, někoho zavřou."
Omluvíte nás, Edwine?
Copak je, detektive?
Asi touží po nějakém závěru.
To je dobrý výraz, závěr.
Případ je uzavřen, chápete?
Tohle je číslo...
Úřadu pro vyšetřování válečných zločinů.
Chcete být na titulce "Timesů?"
To by bylo skvělý.
Ale ať mi nenapíšou špatně jméno, "Frazier" je se "Z".
To pero si můžete nechat.
Udělal jste si kopie?
Prosím.
Musíme zbavit ulice těch skutečných zločinců, pane starosto.
Tak jo, díky za oběd.
Válečné zločiny?
Do čeho jsi mě to tentokrát zatáhla?
Mami?
- Přivedl jsi Velkýho Frantu? - I dvojčata.
Zpomal.
Odložím bouchačku, než do toho začneme bušit.
Bum, bum.
Vyznamenání - KEITH FRAZIER Za vaši obětavost,
skvělé výsledky a mimořádnou službu vykonanou pro newyorskou policii,
ministerstvo a město New York jste byl jmenován...
DETEKTIVEM PRVNÍHO STUPNĚ.
- Pardon. - Promiňte.
- Nechcete odejít hlavním vchodem? - Odejdu.
Až to všechno vyřídím.
Do prčic.
Pojď, miláčku, než ty želízka vystydnou.
Czech